Tulivá toť Lesněnko
Dotknul sem se myšlenky
že bych moh zažít rozkochání ladem
a ty jej pokrájet teleportací víly
po úbočí třešňových končin
ale jak to sevřít dlaní
když tady mlžná zdání lékořičně hladí
k srdci bázlivého vlátí
jímž vytryskává plavá láskování
ta hrdá k oblohám fosforečně hoří
ty mocná proroctví
kdy obepínáš tygří přástevníku
naše dechberoucí řasy z deště orosení
v němž téže hlasy lapí vinné rety
v ulpěných polotmách tvých očí
vcházím zásnubně
a potloukávám vzrušivé ústrety zvěstí medoviny.
Nebraň se tomu vyhnout
budeš mne mít ráda za blázínka atomu
tulivá toť Lesněnko
vyhrň si půvab ke ctnostnému oceli slunečního proutění
z nichž vytečou krvetvorbná sytá sloučení.
Pš
neplaš
a prstohraj na šíjí
copánek, co mi nyancí měkce zakynul
když bylo léto zžíhané
nad krásnými ódy limetkových přesliček
které počechraly tvé kosti lícní
tak plíce si tak vzpjatě zívaly.
Přečteno 69x
Tipy 16
Poslední tipující: Iva Husárková, Anfádis, Sonador, cappuccinogirl, Ž.l.u.ť.á.k., zase já, Exnerka, Psavec, mkinka
![ikonka](/img/icon_comment.png)
Komentáře (1)
![ikonka](/img/icon_user.png)
Komentujících (1)