Povětrné pašije
Mé volání se ztrácelo
vítr strhával listí ze stromů
a letěl nad vodami jak kadeře vlasů
Odháněl koně z úbočí hor
polykal prach cest
drásal tváře
a rozezníval útesy jako zvony
Nekonečný vítr
zůstával tajemstvím
které denně otevíralo oči
a otřásalo domečkem mých zvyků...
Přečteno 45x
Tipy 23
Poslední tipující: jort1, IronDodo, Sonador, Ž.l.u.ť.á.k., cappuccinogirl, Pampalini, Ophelia81, Kubíno, Jan Kacíř, mkinka, ...
![ikonka](/img/icon_comment.png)
Komentáře (4)
![ikonka](/img/icon_user.png)
Komentujících (3)