Dvacátý osmý dopis lásce
Počítám dny,
kdy jsem uzavřela
pakt lásky.
Dá se žít v celibátu?
Víš, není nikdo,
kdo by Tě nahradil,
ale kvůli
básni si to nehodím.
Přeci by bylo škoda talentu?
Zas nejsi v dosahu
a brečím
i vidím tmu.
Jsem jenom žena
v melancholickém průvanu.
Za Ty roky mě znáš.
Každé šuškání
probere vřískot myši.
I popraskaný
strop mě slyší.
Uvidím Tě ještě někdy?
Slyším jen zvony
a trhlé sny.
Jsi cizí
a Tvůj dotek
mi nepatří.
Keramický anděl se na mě dívá.
Za rohem směje se i divá Bára.
Nebudu a nebudu jiná.
Nešťastně zamilovaná.
Slova jsou slabikou
a za zády ztráty.
Minulost prostě bolí.
Ztrácím list
již dvacátý osmý
a zase adresát neznámý.
Bojím se prozrazení.
I chodící noční můry.
Já nechcu prášky.
Jen srdce bolí.
Přečteno 65x
Tipy 25
Poslední tipující: Misha, mravenec, Marťas9, Tom4594, jort1, IronDodo, fisus, Psavec, Ophelia81, martinaV, ...
![ikonka](/img/icon_comment.png)
Komentáře (2)
![ikonka](/img/icon_user.png)
Komentujících (2)