od: Paulín
Anotace: Skoro svůj celý život.
Bloudím a hledám
v řasách tvých
snad skrytý loňský sníh.
Ve vlasech černých
pár havranů těm polím věrných.
V tvých očích touhu, laskavost a mír.
Ve tvářích pak barvy červánků
když uléháš večerem temným ke spánku.
Ve rtech pak hledám barvu růže
k líbání ty stvořeny jsou a to se může.
V šíji tvé hebké pak písek pláží
věřím však tomu, že nikdo se neodváží
poznat pak bez svolení tvá oblá ňadra
jak s květy laskavce na vrcholcích hor.
Tvůj vzdor
tvé chvění
lehce pak promění se v lásky chtění.
V tvém bříšku já poznávám to údolí letní s rojem včel
z úžasu jsem sám z toho celý oněměl.
Boky tvé jak pevné boky lodí
co převáží to vzácné drahé koření.
V klínu tvém já poznávám bránu skalní
s průrvou co s jarem chtění protéká
potok živé vody.
Vodopád proudu pak rychle spěchá
tam krajinou lásky, tam do daleka
do daleka zapomění.
Co tu bylo, pak náhle už tu není.
Vzpomínky zůstanou stálé
na krajinu tvého těla.
Poznal jsem ji krásnou a našel tu odpověď tak jasnou
jak slunce co hřeje a svítí v srdcích našich.
Stále a na vždy.
Lásko.
10.06.2024